Jag heter Archibald. Archibald Suchot.
Jag är ingenjör och tillbringade tio år i Afrika-
- och byggde alla möjliga användbara saker.
Förresten, det är i hjärtat av Afrika som vår historia börjar.
Men det här är Connecticut-
- och huset som jag bodde i innan jag försvann.
Men det är min sonson mer lämpad att berätta om.
En underbart charmig pojke som lystrar till namnet...
Vart har han tagit vägen nu?
Och hunden har också försvunnit. Alfred!
"Ni ska få se, han blir en jättebra vakthund"...!
Jag undrar vad han ska vakta.
Om du åtminstone kunde svara närjag ropar.
Arthur?
- Hjälp! Ett anfall! - Lugna dig. Det är jag - mormor.
- Förlåt. Jag var i Afrika. - Jag märker det. Gick resan bra?
Jag var med i en stam med morfar.
Morfar satte upp målade dukar så att djuren inte hittade oss.
- Som om vi var osynliga. - Men inte luktfria.
- Badade du i morse? - Nej, förjag hittade boken.
Det är alla uppfinningar morfar gjorde åt de isolerade stammarna.
Han var mer intresserad av dem än av sin egen stam.
Han uppfann ett bevattningssystem av bamburör.
Det var romarna som uppfann det. De kallade dem "viadukter".
Romarna? Har aldrig hört talas om den stammen.
Det är en väldigt gammal stam. Deras ledare hette Caesar.
- Som salladen? - Ja, som salladen.
Ställ tillbaka boken. Vi måste åka och handla.
Fårjag köra på vägen tillbaka? Morfar lät mig alltid...
Morfar är inte här och jag bestämmer.
Goddag, fru Suchot. Alltid ett nöje att se er i stan.
Tack, konstapeln. Detsamma. Adjö.
Arthur, här är inköpslistan.
Jag ska bara gå ett ärende. Jag möter dig i kassan sen.
- Fårjag köpa sugrör? - Ja, så många du vill.
- Följde han efter dig? - Jag tror inte det.
- Här. Här är den. - Det här är underbart. Tack.
- Vad blir jag skyldig? - Inget! Gå innan han upptäcker dig!
- Hur ska jag kunna tacka dig? - Genom att låta mig delta. Gå nu!
- Jag vill veta hur det gick. - Jag vet, jag ringer i morgon.
Arthur...
Det är okej. Gå och lek, du. Lek medan det är ljust.
Världsmästare!
Alfred!
Titta noga, Alfred. Du ska få bevittna skapandet-
- av det största bevattningssystemet i countyt.
Större än morfars. Bättre än Caesars.
Det här är Arthurs uppfinning.
Perfekt.
Med Guds goda vilja...
Alfred! Gratulerar. Uppfinningen kommer att gå till historien.
Arthur, telefon!
Det är nog presidenten som ringer för att gratulera.
Jag byggde ett bevattningssystem som Caesar.
Är det min gulleplutt? Vem är Seschar?
En av morfars kollegor. Jag följde morfars ritning.
Ni får se det om det inte är mörkt när ni kommer. Var är ni?
- Vi är kvar i stan. - Ni får väl se den i morgon bitti.
Nej, det kommer vi inte att hinna, Arthur.
Men du ska veta att vi tänker på dig-
- för i dag är det din födelsedag.
- Har den äran, vår son! - Du trodde vi hade glömt det, va?
Men tio år är en stor grej. Du är en stor grabb nu.
- Vad tyckte du om presenten? - Vi har inte köpt den än!
Det är ordnat med mormor. I morgon kan du välja vad du vill i stan.
Inte för dyrt. - Jag skojade bara!
Men vi ses ju snart. Och här kommer ett... har den äran!
Det var inte presidenten.
- Du är världens bästa mormor. - Och du är det bästa barnbarnet.
Seså, blås ut dem.
Presenterna först.
Det här är från Alfred.
Jag har aldrig haft en ny förut. - Tack, Alfred.
Om ni kan vänta tills ni är utomhus så vore jag tacksam.
Och den är från mig.
Den ärjättefin.
Hur bakade du tårtan? Ugnen ärju trasig.
Fru Kerman bakade den. Tycker du om den ändå?
Den är fantastisk. Fast för stor för tre.
Var inte för hård mot dem, Arthur. De gör sitt bästa.
Jag tillbringar hela året på internatskola i England.
När jag kommer hem på sommarlovet är de inte ens här.
Hur som helst... Jag är van nu. De är aldrig här på min födelsedag.
Vänta! Önska nåt.
Jag önskar att på min nästa födelsedag-
- så är morfar här och firar med oss.
Bäst du blåser ut dem fort. Annars blir det stearintårta.
Varje kväll fick vi uppleva den här storslagna solnedgången.
Det var i det här landskapet som din mamma föddes.
När jag födde henne målade din morfar den här.
- Vilka är de? - Bogo-matassalajerna.
Morfar byggde ett bevattningsdike åt dem. Som tack-
- gav de honom en stor påse rubiner.
- Jag kunde berätta hela natten. - Ja. Berätta!
Inte i kväll, kanske i morgon. Jag har inte ens städat köket.
Bara lite! Det är min födelsedag.
Ja, ja, men bara en minut.
Bogo-matassalajerna var väldigt, väldigt långa.
De menar att naturen alltid söker balans med sina motsatser.
I århundraden sökte de efter dem för att uppnå harmoni.
- Hittade de dem? - Ja. En stam som bodde bredvid dem.
De hade ett särskilt karaktärsdrag. De var små som en tand.
Och de kallade dem... minimojerna.
- Kom de överens? - Jättebra. Snart var de oskiljaktiga.
Ena sidan otroligt lång, den andra otroligt liten.
Bara tillsammans kunde de få en fulländad syn på världen.
Det här är prinsessan Selenia. Dotter till minimojernas kung.
Hon är vacker.
- Det är ju fantastiskt. - Ja.
Kungen avslöjade för morfar hur han kunde söka upp honom när han ville.
Det är vad din morfar sa. Varje gång han var lite full.
Jag vill också träffa minimojerna.
Dags att sova.
Dröm sött.
Vi saknar dig, Archibald.
Det gör vi verkligen.
Nej!
Hur är läget, grabben?
Snyggt kast...!
- Herr Davido, ni skrämde mig! - Förlåt mig.
- Vårstädning? Behöver du hjälp? - Vad vill du nu?
- Här är det, underskrivet och klart. - Du ödslar då ingen tid.
- Jag var i kyrkan i morse... - Jag har aldrig sett dig där.
Jag brukar sitta längst bak.
Borgmästaren var där och undertecknade lagfarten-
- som hävde äganderätten av fastig- heten pga. Utebliven betalning.
Och gissa vem som mer var där? Notarien och polischefen-
- som kontrasignerade beslutet om vräkning.
Och skriver inte din man på inom 48 timmar-
- blirjag tvungen att vräka dig-
- vare sig din tvätt är torr eller ej.
Du borde hänga honom på tork också.
- Måste vi lämna huset? - Jag är rädd för det.
- Den gamen ger sig aldrig. - Rubinerna som morfar fick då?
Morfar gömde dem nånstans i trädgården. Jag grävde i veckor-
- men han gömde dem så väl att jag inte har hittat dem.
Vart ska du?
Tror du jag tänker rulla tummarna i 48 timmar? Jag ska hitta skatten!
Precis som sin morfar.
Leta rätt på min bil i stället för att titta på mig.
Kan jag hjälpa till?
Ursäkta.
Ni kom förbi oss en gång.
Ni sa att om vi ville göra oss av med gamla möbler eller krimskrams...
Den här är ur min privata samling. Jag undrar om den är värdefull.
Är det en karnevalsmask?
Nej, den är afrikansk. Den tillhörde bogo-matassalajernas hövding.
- Två dollar. - Två?
Men den är av oskattbart värde...
Två och en halv, då. Exotiska objekt säljer inte längre.
Folk vill ha praktiska, enkla, moderna saker, ni vet.
Jag kan inte tro att du gömt skatten där ute utan att lämna nån ledtråd.
Nåt som hjälper oss hitta den.
"Maltazar. Den onde M."
Jag hoppas jag får äran att träffa dig, prinsessan.
Till dess, tillåt mig stjäla en kyss.
Svartsjuk.
Jag visste det!
"För att hitta till minimojernas rike sätt din lit till Shakespeare."
Shakespeare? Vilken stam är han ifrån?
Huset är här, syd är ditåt.
Trädet, tomten, månen.
Allt finns där! Alfred, vi hittade det!
- Ta det lite lugnt, unge man. - Arthur, du får inte leka här inne.
Ursäkta, snälla, varsågod.
- Vilka är de? - Han ska värdera morfars saker.
- Du ska väl inte sälja morfars saker? - Jag har inget val.
Jo, det har vi. Titta! Det är kartan till minimojerna. De är här.
Morfar tog med sig dem från Afrika. De kan säkert leda oss till skatten.
Arthur, du är stor nu. Du tror väl inte på-
- att trädgården är full av pysslingar som vill ge dig en påse rubiner.
Jag pratade bara med mitt barnbarn.
- Vi är intresserade av smycken. - Tyvärr inte en juvel nånstans.
"Ord döljer ofta andra ord" William S. "S" som i Sokrates?
Shakespeare.
- Inte långt ifrån. - Nej.
Bäst att ni bestämmer er snabbt innan jag angrar mig.
Kom.
- 300 dollar. - Inte mycket för 30 års minnen.
Handpenning. Om jag säljer bra, får ni mer.
Fru Suchot? Fréderic de Saint-Clair, utmätningsman, indrivare.
Jag verkar ha kommit lägligt. Jag har en fordran på en faktura-
- från en viss Ernest Davido, på 252 dollar.
Med sex procents straffränta plus utmätningskostnad-
- uppgar summan till 295 dollar och 5 cent.
Får jag?
Här är er växel.
- Det är mamma. Är allt bra? - Toppen. Vi städar idag.
Gamla grejer travar upp sig överallt, men mormor har slängt ut allt.
Arthur, oroa inte dina föräldrar. Slängde du luren i örat på mamma?
- Den la på av sig själv. - Hon ringer nog upp igen.
De stängde av telefonen! Fattar du inte vad som händer?!
Vi går i deras fälla och snaran dras åt för varje minut.
Men så länge jag lever ska de inte få det här huset.
Det är säkert reparatören.
Ni kom i rättan tid. Vår telefon harjust stängts av.
- Jag tycker ni borde varna folk... - Jag är inte från telefonbolaget.
Jag är från elbolaget. Om ni inte betalar stängs strömmen av.
"Ord döljer ofta andra ord." Morfar, hjälp mig.
När stänger ni den?
Det kallarjag klart besked. Jag hämtar ett ljus.
"Ord döljer ofta andra ord."
Självklart!
Käre Arthur. Jag visste att du skulle lösa min gåta.
Du måste ha fyllt minst tio om du är så smart nu.
Jag har inte varit lika smart och om du läser det här-
- ärjag förmodligen död.
Därför faller uppgiften att avsluta mitt uppdrag på dig.
- Om du accepterar det förstås. - Jag accepterar.
Jag visste det. För att komma till minimojernas land måste du veta-
- vilken dag nästa öppning äger rum. Det är bara en per år.
Titta i universalkalendern.
På natten till den tionde fullmånen, exakt vid midnatt-
- öppnas månljuspassagen.
Om du följer mina instruktioner får du världen i dina händer.
Första augusti...
Det är i dag.
Natten är bästa tiden för eftertanke. I morgon hittar vi en lösning.
- Godnatt, mormor. - Godnatt.
Världen i mina händer...
På höger sida av skorstenen finns en knapp.
Vrid den hela vägen till höger och sen tillbaka till vänster.
Bara tjugo minuter till midnatt. Jag måste göra nåt.
Så snart du kan, gå till mitt kontor om dörren är öppen.
Om den är låst-
- har din mormor varit i farten. Då måste du lösa det själv.
- Jag trodde att du duschade. - Jag hämtade min sömnmedicin.
Om du inte hoppar i säng igen nu får du dricka hela flaskan!
Gå nu!
Jag gillar inte att göra det, men jag låser in dig.
Jag vill inte att du gör nåt dumt i natt.
Alfred, vad håller du på med? Gå och lägg dig.
Är det fullmånen, eller?
Tack, Alfred.
Mormor?
Skorstenen.
"Ha alltid nyckeln med dig."
Trädgården, träden, teleskopet... Herregud...!
Jag behöver mer ljus.
Jag har sett mormor göra det hundra gånger.
Handbromsen.
Perfekt.
Ledsen, gamle vän.
Och nu dockorna.
Alfred!
Arthur?
Följ mig.
Hej.
- Dags att gå. - Följer inte ni med?
Bara en kan passera.
Och du verkar vara mest lämpad att kämpa mot Onde M.
Maltazar?
Säg aldrig, aldrig det namnet. Det ger otur.
Din morfar gav sig av för att bekämpa honom. Nu får du slutföra hans kamp.
Jag är hedrad, men det är nog bättre om nån av er tar min plats.
- Ni är mycket större och starkare. - Ditt hjärta är det starkaste vapnet.
Första ringen för kroppen. Tre gånger...
...till höger.
Andra ringen för anden. Tre gånger...
...till vänster.
Och tredje ringen...
Ett helt varv...
...för själen.
Ljusporten är öppen. Du kan presentera dig.
Försök vara övertygande. Du har bara fem minuter på dig.
Där är en... med...
- Archibald? - Nej.
Presentera dig.
Jag är hans barnbarn Arthur. Och du är?
Saimono Matrodoy de Betameche.
- Du kan kalla mig Pysen. - Trevligt att råkas, Pysen.
Hoppas du har ett gott skäl till att använda strålen. Det är förbjudet.
Det är ett nödläge. Om två dar blir trädgården förstörd.
- Är du en skämtare som din morfar? - Det är inget skämt.
En affärsman vill skövla marken och bygga höghus.
- Vad är höghus? - Enorma hus av betong.
Som täcker alla trädgårdar och hindrar blommorna från att växa.
Det kan bara förhindras om jag hittar skatten som min morfar gömt.
Då kan jag betala affärsmannen och inget händer.
Vilken toppenidé. Slutet gott, allting gott.
Nej! För att göra det måste jag komma in i er värld och leta efter skatten.
Du kan inte komma hit hur som helst.
Först måste Rådet samlas, sen måste du förklara problemet...
Och om två dar är marken skövlad och ni döda!
- Det är ett extremt nödläge. - Er framtid ligger i dina händer.
Du har rätt. I mina händer. Dags för handling. Herr Överförare!
- Det gick bra. - Jag hoppas jag övertygade honom.
Pysen, har du inget bättre för dig än att gå runt och väcka folk?
- Ljuset. Det är aktiverat igen. - Igen? Varför reser alla nu?
- Den senaste var tre år sen. - Just precis.
- Pojken måste träffa kungen. - Först månen. Är det fullmåne?
Perfekt. Nu till ringarna...
Tre varv till höger för kroppen.
Tre varv till vänster för anden.
Och nu ett helt varv för själen.
- Vad händer med mig?! - Du ska förenas med minimojerna.
De leder dig till De Sju Rikena.
Du har bara 36 timmar på dig. Klockan tolv i övermorgon-
- stängs porten igen i tusen dagar.
36 timmar. Jag ska göra mitt bästa!
Lycka till, Arthur.
Nyckeln! Har du nyckeln?
Nyckeln? Ja, jag har nyckeln.
- Gå bort till låset. - Låset?
- Det måste vara det här. - Bra! Vrid nu på nyckeln.
- Jag kommer att dö! - Ja!
Nej, nej, nej!
- Välkommen till minimojernas rike. - Jag trodde att jag skulle dö i...
Det är otroligt. Kolla på mina kläder, de har ändrats.
Du får beundra dig själv senare. Rådet väntar. Följ med mig!
Jag trorjag ska ta mig en liten lur.
- Hur långt har de kommit? - Skojar du? De började nyss.
Prinsessan Selenia.
Min lilla flicka... Förlåt.
Prinsessan Selenia, må förfädernas andar leda dig.
- Pappa! - Ja?
- Pappa! - Var är du? Min son.
Du gjorde det med flit. Kunde du inte väntat tio sekunder?
- Jag har ett viktigt uppdrag. - Så mitt är inte viktigt?
Du är för högmodig för att få loss svärdet.
Nog! Nu slutar ni bråka.
Jag hoppas du har goda skäl att störa ceremonin.
Det harjag. Ovanrikets ljusstråle aktiverades i dag.
- Vem vågar nåt sånt? - Han heter Arthur.
Archibalds barnbarn. Han säger att en stor olycka ska drabba oss.
Vår olycka heter Den Onde M. Vi behöver inte Arthur-killen.
Som prinsessa faller uppgiften att skydda vårt folk på mig.
Ja, men, stumpan...
Klarar hon det?
Det rör sig. Jag har det, jag känner det.
Det sa jag ju. För högmodig.
Innan prinsessan försöker igen kanske vi ska lyssna på den unge mannen.
Var kommer han ifrån?
- Gullig, va? - Alldaglig.
- Er tjänare, prinsessa Selenia. - Vem sa vad jag heter?
Er ödmjuke tjänare, ers majestät.
Detsamma.
Arthur, vilken ära att få träffa dig! Jag var god vän till din morfar.
Miro, låt honom vara. - Vi är idel öra.
Om två dar kommer de att förstöra mitt hus och trädgård. Och er värld.
Och du har kommit för att rädda oss?
Enda sättet är att betala dem. Det var därför morfar kom hit.
Han letade efter en skatt och jag ska hitta den.
Din morfar var en fantastisk man. Han lärde oss många saker.
Han lärde Miro styra bild och ljus.
Sen lämnade han oss en dag för att hitta sina rubiner.
Efter att ha vandrat genom De Sju Rikena-
- fann han dem i Skuggornas rike, i hjärtat av Nekropolis-
- där han regerar enväldigt. Den Onde M.
Och olyckligtvis återvänder ingen levande från Skuggornas Rike.
Larm, vid huvudporten!
Det är Gandolo, färjkarlen.
Vi trodde att han försvunnit för gott i Skuggornas Rike.
- Stopp! - Vad är det?
Titta där borta, en bit håller på att lossna. Det är en fälla.
Det är en målad duk. Min morfar skyddade sig mot vilda djur så.
Vi är inga vilda djur. Vi tänker inte låta stackaren dö. Gör lite nytta!
Kära nån. Gandolo...
- Selenia... - Ja, ta det lugnt.
Det är... en fälla.
Herregud!
Moskiter!
- Stäng portarna! - Anfall!
Ta dem!
Kom igen!
Klar att skjuta!
Akta!
Mot palatset!
- Skynda dig, pappa! - Jag kommer.
Förlåt. Jag är så klumpig.
Jag behövde sträcka på benen.
- Pappa, ta betäckning. - Nej, en kung möter sitt öde.
Och om bara en person sätter sig emot fienden ska jag vara den.
Vi måste kämpa! Ta mitt vapen. Jag hittar ett annat.
Det funkar inte!
Mina herrar, dags att se ödet i vitögat.
Det finns fällor i väggarna. Flyg nära taket. Det är säkrare.
Det är sant.
Kom igen, turturduvor, nu ska ni få visa att ni älskar varann.
Vi låter dem få en sista kyss.
Okej, nu räcker det.
När jag visslar släpper du Romeo till sin Julia.
Flygformation!
Åh nej...!
Vill du leka?
Okej, nu kör vi.
Kom igen!
Det kan inte vara svårare än att köra bil.
Pysen! Se upp!
Arthur! Jag ska aldrig glömma dig.
Nej, din tok! Det är inte matdags!
Nej, inte hålet. Inte hålet!
Okej, nu kör vi igen.
Jag har den.
En moskit nere!
Nu ger vi järnet.
Så modig han är. Helt fantastiskt hur lik mig han är.
- Kanske en bra partner åt dig? - Jag klarar mig själv.
Vem är näste man?
- Åh nej! - Åh ja.
- Pysen, nej! Gör nåt! - Häng kvar, Arthur, jag kommer.
Vilken talang han är!
Du har rätt. Han påminner om dig.
- Är du okej? Inget brutet? - Jag har ingen känsel i baken.
Var lärde du dig flyga så där?
- Jag har kört med min morfar. - Det var väl det jag tänkte.
Mogoth! Nu får vi rycka upp oss.
Det gick ju ganska bra.
Ni ska få skåda Mogoths vrede.
Nej. Inte nu. Mogoth, upp!
Selenia. Vår herre vill träffa dig. Sätt igång, ta henne.
- Varförjag? Varför inte du? - Jag?
Fyra mot en. Skäms ni inte? Ge er på nån i er egen storlek.
- Med nöje. - Länge leve kungen!
Mitt barn. Jag måste göra nåt. Täck mig! Tack.
Det magiska svärdet.
Det är ett mirakel.
Nu räcker det. Ner på knä och be prinsessan om ursäkt.
Ner på knä och be om förlåtelse, sa jag.
- Förlåt oss, prinsessan Selenia. - Vi hörde inte det där.
Våra ödmjuka ursäkter, prinsessan Selenia.
Jag ska fundera på det.
Hon är precis som sin mamma.
- Du slogs som en prins. - Tack. Svärdet känns så lätt.
Det är magiskt. Det har suttit där i många år, men du fick loss det.
Du är hjälte nu, min vän. Arthur, vår hjälte!
Arthur, vår hjälte!
Länge leve Arthur, vår hjälte!
Nu när svärdet är lossat måste vi agera snabbt.
- Låt mig få fortsätta mitt uppdrag. - Jag måste tyvärr hålla med dig.
Men jag insisterar på ett villkor. Arthur är modig, hans hjärta rent.
- Han följer med dig. - Om det är vad du vill.
Bra gjort, Arthur.
Ni blir säkert ett bra team.
Kusten är klar!
- Säkert att du inte glömt nåt? - Visst, släpp nu!
Måste vi verkligen ta med Pysen?
Om du skulle träffa en mullvad med glasögon som lystrar till Mino...
Det är min son som varit borta i snart tre månader nu.
- Du kan lita på mig. - Tusen tack, Arthur!
- Kom, hjälten. - Nej, vänta på mig!
Ni kan åtminstone vänta på mig!
Jag hoppas att de inte går i några fällor.
Jag har sovit som en stock.
Arthur, dags att gå upp.
Selenia, sakta ner lite!
Skyll dig själv, som packar som en gamul.
- Vad är en gamul? - Som en patchymolar, fast större.
- Hur ser en patchymolar ut? - Som den.
- Har du med nåt mot patchymolarer? - Min multikniv med 300 funktioner.
Kniv, tång, såpbubblor, speldosa. Och om det blir hett - solfjäder.
Och de vanliga funktionerna som tulipan, matachete, solusker...
- Kan den täppa till truten på dig? - Nej, det är väl din specialitet?
Stanna.
Spring på min signal.
Nu!
Här är det.
- Är det nån hemma? - Det är inte många här.
När du väl provat förstår du varför.
Åh nej, jag är ledsen. Jag trodde du var en ringklocka.
Eller, jag insåg inte att du... levde.
Du, stupido.
Varför slår du ner mina kunder? Jag har ju inte speciellt många.
- Jag är prinsessan Selenia. - Ja, och det är din stupido bror.
Vem är den tredje som slår ner mina kunder?
Arthur. Jag letar efter min morfar.
Jag transporterade en morfar för några år sen. En galning-
- som ville skickas långt in i hej- dukarnas territorium till Nekropolis.
Det är min morfar! Och dit vill vi åka.
Utsålt.
Nekropolis. Varför inte månen också?
Vi bad inte om månen. Tre biljetter till Nekropolis. Är det tydligt nog?
Arthur!
Slog du sönder min dörr för att stjäla nyckeln?
Svara, Arthur!
Vilket jobb. Den här vägen. Gärna idag.
Så ja.
De är ingen prydnad. Ni behöver dem.
Arrivederci, baby.
Bilen? Varför står bilen där?
Nekropolis, jisses...
Här är den.
Oj, vad fräck.
- Jag har en till. Rosa. - Pysen, vi har ljus så det räcker.
- Vart exakt ska vi? - Vi är här och ska hit.
Det är under vattentanken.
En stor vattentank i händerna på den där onämnbara ski...
- Vem? - Den ondaste av onda.
Jaha. Maltazar.
Har ingen lärt dig att vakta din tunga?
Arthur!
Mormor?
Och iväg!
- Hur lång är resan? - Kort.
- Om vi slipper obehagliga möten. - Vad då, obehagliga möten?
Humlan kraschade dörren. Nu är vi fast.
- Vad är det där? - Ingen aning.
Men jag tror inte vi ska stanna och kolla. Jag ska ut.
Hoppsan.
Håll i er hårt.
Jag gillar den bäst när den stannar.
Nån kommer att skada sig på det här. Jag tar hand om det.
Vatten!
Gör nåt, Arthur!
Det är ni som får hjälpa mig. Det är hål i min båt.
Minimojer kan inte simma.
Jag kommer och hämtar er.
- Arthur! - Jag kommer.
Jag kan den här floden. Först går den åt höger, sen åt vänster.
Så för att hinna ikapp måste jag gena tvärs över som kråkor flyger.
- Ni ser, jag övergav er inte. - Toppen! Nu kan vi drunkna alla tre.
Ingen kommer att drunkna. Är du rädd för en flod?
Inte för floden, utan det där!
- Har herr "här är jag" några idéer? - Klart jag har.
Du har inte ett rep i din multikniv?
Nej, det är på den mindre modellen.
Jag har en idé.
Bara för att vi ska dö får du inte ta dig friheter.
Jag behöver snöret för att nå trädet.
- Jag är inte så säker på den idén. - Jag är säker.
- Har du kastat ett svärd så förut? - Nej, men det är nog som dart.
Pysen, du går först. - Selenia, du sen.
Din tur, Selenia.
- Skynda dig, Pysen. - Jag kan inte. Jag glider!
- Selenia, håll med båda händerna. - Absolut inte.
- Vi är säkra. - Inte riktigt.
- Kom igen, vi har inte hela dan. - Jag kommer!
Du måste medge att grabben är smidig.
Det är lätt med båda händerna fria.
Du var fantastisk.
Kan jag få mitt snöre nu?
Det är svårt nog utan min man. Hur ska jag överleva utan Arthur?
Han har nog bara rymt ett tag. Allt som hänt har upprört honom.
Vi ska göra allt vi kan för att hitta honom. Vi lovar.
- Vad var det? - Människor.
Ibland är det så hela dan. Kartan är dyngsur. Hur ska vi hitta nu?
Vi använder solen som kompass. Nu ska vi sova.
Hitta nåt bekvämt, Selenia. Jag har värk överallt.
Klagar du en gång till kan du sova under en tjurmums.
- Vad är en tjurmums? - Som en gamul, fast mycket större.
- Jag behöver din kniv. - Visst. Var är superklistret?
Förlåt!
- Ge mig den innan du skadar nån! - Jag fick den på min födelsedag.
- Hur gammal är du? - 300 år. Om 60 år blir jag vuxen.
- Hur gammal är Selenia då? - Nästan tusen år.
- Hon fyller år om två dar. - Hur funkar den här?
Så där.
- Vad gör hon? - Bäddar.
Jag är helt slut.
Godnatt.
- Han har inga problem att somna. - Han är ung.
300 år ung. Det är inte illa.
Så skönt.
Du då? Fyller du tusen år om två dar?
Ja. Om två dar ska jag efterträda min far-
- och vaka över minimojerna tills mina egna barn-
- fyller tusen år och efterträder mig. Sådan är traditionen.
För att få barn behöver du en make.
Jag vet, men jag är inte orolig. Jag har två dar på mig att hitta en.
Godnatt...
...Arthur.
Godnatt, prinsessan.
Arthur!
Kom igen. Dags att gå upp, killar. Vi har en lång resa framför oss.
Hallå! Gå upp, sa jag!
Jag får byta taktik.
Duschdags!
- Det kallar jag bryskt uppvaknande. - Hon har väckt mig så i 300 år.
De är godare än de andra. Smaka.
Gott. Vad är det?
Trollsländeägg.
Kom och se här.
Det är fruktansvärt.
Ja, sett ur den här vinkeln är det inte lika fint.
Vet nån vad grejen är till för?
- Det är ett bevattningssystem. - Mer vatten?
Förlåt. Jag visste inte...
Vänta. Har du byggt den här ohyggligheten?
- För att vattna mormors rädisor. - Ni äter väl inte de där sakerna?
Bara inte Onde M får tag i den. Lätt att räkna ut vad han skulle göra då.
- Ur vägen! - Se upp!
- De stjäl mina sugrör. - Bra att de tar bort dem.
Tänk efter, Pysen. Onde M vet att minimojerna inte tål vatten-
- och Arthur här har gett dem ett sätt att transportera vatten.
- Vart tror du de ska leda det? - Till byn!
- Arthur, vart ska du? - Rätta till alltjag ställt till med.
- Människor är verkligen knäppa. - Det är möjligt, men Arthur har rätt.
De måste ta sugrören till Nekropolis och oss med dem.
- Det är snällt av dig att följa med. - Annars gör du kanske nåt dumt.
Pysen, skynda dig.
Då var det dags igen.
- Vet du vart vattendraget leder? - Alla vattendrag möts till slut.
- Du har så strålande idéer. - Jag tar hand om det.
- Ge mig ditt snöre. - Aldrig, glöm det!
Håll i er.
Jag hatar allmänna kommunikationer.
Vad håller ni på med där nere?
Om hejdukarna hittar oss kan vi inte berätta det.
- Har du problem? - Jag kollade bara dragspelsdelen.
- Vi vill bara ha rören. - Visst, rören, det är lugnt.
- Sätt fart. Härskaren väntar. - Visst. No problemo.
- Stanna här tills jag hämtar er. - No problemo.
- Var är dina flyktingar? - Gömda på ett megadiskret plejs.
- Rätt coolt, va? - Och megadiskret.
- Jackfire laget runt. - Ja tack.
- Visst, tack. - Fyll på. Jag bjuder.
Fyll på bara.
Länge leve De Sju Rikena.
- Precis vad jag behövde. - Jepp, den satt fint.
Bästa jackfiren i stan.
Förlåt... Skål för De Sju Rikena.
Uppfrischkande!
Hos mig har ni inget att frukta. Jag är boss här. Jag heter Max.
- Tjena, Max! - Och vem är du, unga dam?
Selenia, dotter till kejsaren Sifrat XV av Matrodoy-
- härskare i Det Första Riket.
Förtjust över att träffa dig. - Jack, samma igen.
- Yo, Easylow! - Ja, chefen?
- Sätt lite snurr på showen. - Ska ske, chefen.
- Får jag lov, prinsessan? - Vi måste gå. Vi har långt kvar.
Visst.
Hon är ändå för gammal för mig. Hon är tusen, jag är bara tio.
Varför sitter en stilig kille som du med tomt glas?
Annars kan man inte fylla på.
Jag gillar din humor. Vi ska nog komma överens. - Jack!
Ta det lugnt.
Om du vill hitta en man på två dar så kan jag hjälpa dig om du vill.
Jag hjälper gärna till. Och jag har bara sju fruar.
Sju fruar? Det måste ta på krafterna.
Jag gillar hårt arbete. Jag kan jobba dygnet runt sju dar i veckan.
- Och jag blir aldrig trött. - Underbart.
- Var skriver jag på? - Var du vill. Det spelar ingen roll.
Ursäkta, men han är upptagen på annat håll.
Selenia, ska du verkligen fylla tusen?
Ja, men vi räknar åren i seleniellens blomningar.
Okej, selenieller. Hur gammal gör det mig?
- Ungefär tusen år, som jag. - Det är fantastiskt.
Så innan, var du en liten flicka som jag? Jag är pojke, så klart.
Var du en liten flicka som tjejerna i min värld?
Nej, jag är född så här. Jag har aldrig varit utanför De Sju Rikena.
- Är det Maltazar? - Nej. Det är bara Darkos, hans son.
Darkos, det är en ära.
Det är sköna vibbar här i kväll.
Jag ser det. Så vi ordnar partyn utan att bjuda in gamla vänner nu?
Nej, det var inget planerat. Det är bara för att impa på nya kunder.
Nya ansikten?
Varna mig om han kommer hitåt.
Hej, Darkos, vad händer?
Selenia, vad gör en prinsessa av din rang här?
- Jag droppade in för en dans. - Då så... Då dansar vi.
Darkos, sötis, jag skulle hellre dö än dansa med dig.
Din vilja är min lag. Du ska dansa - in i evigheten.
- Easylow, få stället att rocka. - Ta dem!
Arthur, se upp!
De kämpar emot riktigt bra. Nu kollar vi om de kan svänga.
Jag tror attjag hämtar förstärkning.
Jag gillar grabben.
Tre mot en? Då tredubblar jag kraften.
- Åh, så fint... - För all del.
Det där är min tjej.
Du skrämde mig. Jag har tappat min kniv. Måste hitta nåt annat.
Har du hittat nåt?
Min kniv!
Det är underhållning!
Easylow, stängningsdags, trorjag.
- Anfall! - Kom an bara.
Jag har en!
- En bet mig! - Kan nån tända?!
- Vad är det som pågår? - Jag följer bara era order.
Stängningsdags klockan tio. Klockan är tio.
Specialtillstånd för öppethållande beviljat!
Coolt. Riktigt coolt!
Kom, följ mig.
Går ni den här vägen är ni säkra.
Den här är från Max. Den leder er rakt till M: S tillhåll.
Jag är glad att jag inte ska med!
Flytta på er!
Jag vill ha...
...dem!
- Vad var det övernaturliga skriket? - Darkos som fick ett utbrott.
- Tror du Max kan uppehålla dem? - Vi kan nog räkna med Max. Kom!
Hur kan man lita på en kille som...
Börja inte nu, Pysen. Fortsätt gå och håll klaffen!
- Vad är det som morrar? - Jag hör inget.
Du säger så för att skrämma mig.
Det är en yeti. Du väckte honom och nu tänker han äta upp dig.
- Vilken överraskning. - Var är Arthur?
- I trädgården. - I trädgården?
- Här är det. - Utan dig hade vi varit helt vilse.
- Ge mig din kniv. - Okej, men ha inte sönder den.
- Kom, killar. - Prinsessor först.
Män är bara gentlemän när det passar dem, va?
Tja, prinsar sen.
Då är det väl min tur.
Vad då, han försvann?
Var kväll berättade jag om hans morfars äventyr i Afrika.
- Igår berättade jag om minimojerna. - Mini vadå?
Minimojerna. Och han blev övertygad om att de bor i vår trädgård.
- Det är ju bara sagor. - Självklart.
Men sen jag gjorde misstaget att berätta om våra pengaproblem-
- fick han för sig att han skulle hitta skatten som morfar gömde.
Vilken skatt?
Vad är det för mening med att hitta skatten om Arthur inte får se den?
Arthur kommer snart tillbaka. Han tog bara en time-out.
Nej, ner i hålet. Inte i ansiktet.
Skynda dig.
- Det vimlar av hejdukar. - Varför tror du vi gömmer oss?
- Vad gör de? - De tar nog mat till sin härskare.
- Tror du att han är där? - Vad ska du göra, Selenia?
- Jag ska sabba hans lunch. - Det kommer han inte att gilla.
- Här skiljs våra vägar, Arthur. - Jag trodde att vi var ett team.
Inte nu längre. Du ska hitta din skatt och jag ska ta hand om M.
- Om jag lyckas, så ses vi här. - Och om inte?
Om jag misslyckas efterlämnar jag alla mina krafter till dig.
Vad menar du?
- Var en bra kung. - Men...
Gratulerar, det var ett fint bröllop. Ett av de finaste jag varit på.
- Rörande, koncist och snabbt. - Lite för snabbt.
Du fick hennes hand och hjärta. Vad mer kan du begära?
Tja, kanske ett party?
Om ni ville göra mig den äran skulle jag gärna arrangera partyt.
Jag polerade det svärdet i flera dar. Jag känner igen ljudet var som helst.
Och vem hade kunnat dra svärdet ur stenen-
- om inte du, Selenia?
- Det är ett nöje att träffa er. - Detsamma.
- För nu får jag döda dig själv. - Varför så hatfylld?
Du har förrått ditt folk, dödat och tvingat folk till slaveri. Monster!
Tala inte om monster! Eller om saker du är okunnig om.
En gång i tiden var jag känd som Maltazar den Gode, den Givmilde.
Folk litade och trodde så på mig att när den tusenåriga torkan kom-
- var jag den de valde ut att leda korståget och hitta vatten-
- men även all rikedom jag kunde skörda. Maltazar Erövraren!
De prisade och hyllade mig närjag for-
- men jag mötte alla umbäranden ensam. Fientlig natur, rovlystna rovdjur-
- blodtörstiga stammar som lurade i djupen av de förorenade slätterna.
Men jag överlevde allt det där och återvände till min by.
Maltazar Hjälten.
Men det dröjde inte länge innan sjukdomarjag fått under resan-
- började vanställa min kropp.
Rädslan att bli smittad spreds bland folket.
Folk slutade tala till mig. De undvek mig.
Och väldigt snart blev jag Malthazar Den Onde M.
Versionen i historieböckerna är lite annorlunda. Det sägs-
- att när du återvänt firade du månader i sträck.
Du sjönk djupt i dryckenskap och sedeslöshet-
- tills du började umgås med de värsta insekterna. Även giftiga.
- Som en speciell vacker ung vivel. - Tig!
- Ni gav varandra era krafter. - Det räcker, säger jag.
Jag var full.
- Om du inte tål sprit... - Ja, jag släppte väl efter lite.
Hon stal en kyss från mig. En kyss som förstört hela mitt liv.
Var lite mer selektiv nästa gång.
Nästa gång ska min partner vara vackrast av alla.
Henne som jag sett slå ut som en skir blomma.
Och som jag drömt om att få plocka.
Skira blommor kan ha törnen.
Ja, den här unga blomman har kraften att befria mig från förtrollningen.
- Så att jag återblir mitt gamla jag. - Bara en prinsessas första kyss.
Ja. Och om min information stämmer är du fortfarande ogift.
Din information är en aning föråldrad.
Herre... Det ärjag - Bruce. Jag har en ny hjälm.
Tala.
Jaha, Selenia... Du är smartare än jag trodde.
Du kunde ha räddat mitt liv. Räkna inte med att jag skonar ditt.
Men du kommer inte att dö direkt. Du ska få lida lite först.
När du ser ditt folk förintas.
- Du är ett monster. - Ja, jag har det från min fru.
För bort henne!
Låt mig vara, släpp mig!
Jag känner mig redan som en änkling. Vi måste ut. Vi måste tänka ut nåt.
Krafterna! De hon gav mig när hon kysste mig?
Att strypa honom gör inget bättre. Spara på energin om ni vill äta.
Om ni vill ha mat måste ni lära dem nåt nytt varje dag.
Logiskt, helt logiskt. Kunskap är enda källan till rikedom.
- Vad vill de veta? - Vad som helst.
Allt från naturlagarna till att koka ärter. Jag lärde dem skriva.
Och att måla på stora dukar. Hur man tämjer ljus och transporterar vatten.
Hur vet du det?
För att han som uppfann alla de här underbara sakerna är min morfar.
Mitt barnbarn! Jag är så glad att se dig igen.
- Oj, vad du har vuxit. - Det känns mer som jag krympt.
Du har rätt. Men hur lyckades du ta dig ner hit?
- Jag hittade din gåta. - Så klart. Du är en sann hjälte!
- Hej, Archibald. Minns du mig? - Betameche, är det verkligen du?
Jag är så glad att se dig igen! Hur mår din far kungen?
Och din syster prinsessan Selenia?
Selenia?
Jag misslyckades, Arthur. Jag är ledsen. Allt är förlorat.
Nej, så länge vi lever och älskar varann är inget förlorat.
- Du är så full av hopp. - Man får aldrig ge upp hoppet.
Igår var jag bara en ensam kille, idag är jag gift med en prinsessa.
En lycklig prinsessa, för hon har äntligen hittat sin drömprins.
Jag vill inte vara ohyfsad, men ska ni inte respektera traditionen?
Han har rätt. Vad tänkte jag på?
Hej, Archibald. Hur mår du?
Faktiskt ganska bra. Vad roligt att se dig igen.
Vad är det där med tradition?
Efter första kyssen måste man vänta i tusen år.
Trohet och lust måste prövas. Det som är sällsynt värderas högst.
Och det är min plikt att följa lärorna i Stora Boken.
Det borde du också göra i stället för att stjäla kyssar från mig.
Kom, mina turturduvor. Det är showtime!
Porten är öppen, chefen.
Tänk attjag lärt dem allt det här och nu ska de använda det mot oss.
Och tänk attjag gav dem sugrören.
Titta! Det är Mino, Miros son. Han lever.
Skatten!
Archibald.
- Vilket nöje att se dig igen. - Nöjet är helt ditt.
Är du inte stolt över den nytta som jag dragit av din kunskap?
Fin konstruktion. Skam att syftet är att översvämma minimojerna.
Inte bara det. Vi ska dränka dem, krossa dem och förgöra dem.
De ska dö i våndor med mitt namn på sina läppar. Läs efter mig:
Mal-ta-zar.
- Du är verkligen ett monster. - Men jag kan vara storsint.
Ni är fria!
Ni behöver bara följa den här tunneln så är ni hemma på nolltid.
- Du dränker oss direkt. - Stackars Selenia...
Vilken vriden hjärna du har. Fort, innan jag ångrar mig.
Herre... Får jag be er bevilja en sista önskan innan jag dör?
Jag gillar ungen. Vad är det för önskan?
Jag vill ge det här armbandet till min vän Mino.
Beviljas.
Jag ska få dig härifrån. Men du måste signalera var du är klockan 12.
- Signalera? Hur? - Använd speglarna, Mino.
Nog! Tålamod är en dygd som jag inte har mycket till övers för.
Jag tänker låta er få ett försprång på tre minuter.
- Hoppas han brinner i helvetet. - Han är redan där.
Darkos? Gör klart att öppna dammluckorna.
Skynda er.
Inget att knapra på? Jag gillar nåt att knapra på under en bra show.
- Jag orkar inte. Vad tjänar det till? - Morfar, kom fort!
Fortsätt ni. Jag stannar och inväntar döden med lite värdighet.
- Kom nu, morfar. - Arthur, varför?
Du måste inse det. Vi är förlorade.
Ers höghet, några godbitar.
- Delikat. Hämta fler! - Ja, herre.
Det måste finnas en lösning.
Den enda lösningen är att be om ett mirakel.
Jag har redan bett Den stora Skogsgudinnan om många mirakel.
Ett mirakel! Precis här, morfar. Du sitter på det. Titta!
Kom och hjälp mig.
Kom igen. Putta!
- Vad är det? - En Ferrari 250 med tolv cylindrar.
- Säg inte att du kan köra den. - Klart jag kan. Stig in.
Åh gud. Kör till då.
Bingo.
- Skynda dig, Arthur. Hoppa in. - Vi måste dra upp den helt.
Det är första gången jag tar med en tjej på en åktur.
Hoppas det inte blir din sista.
Fortare!
- Hoppas de inte har fartkameror här. - Till vänster.
- Varna mig tidigare nästa gång. - Sväng höger!
- Vilken väg nu? - Ner!
- Jag mår inte så bra. - Håll ut. Vägen är jämnare här.
Det låter som om det rinner vatten här under.
Toppen, nu hör du röster. Snart ser du väl småänglar-
- och jättestora spöken med spjut och rustning.
Älskling, vänd dig om. Det är stora män med halsband och fjädrar och...
- Råkar du veta vad klockan är? - Klockan? Visst!
Enligt våra beräkningar bör vattnet slå till mot byn om tre kulor.
- Vad är klockan? - Fem i tolv.
- Fem minuter kvar och inga nyheter. - De kommer säkert att lyckas.
Måtte gudarna höra dig, Miro.
Där är porten!
Vi klarade det!
- Säg inte att vi inte kommer längre. - Ledsen.
Vi måste ut. Spring!
- Vad är det för mullrande ljud? - Jag vet inte. Det bådar inte gott.
- Pappa, det ärjag - Selenia! - De är tillbaka!
Öppna porten!
Öppna nu!
- Stäng porten genast! - Bestäm dig.
Alla tillsammans.
Du gjorde det. Nu är du obestridd härskare över alla Rikena.
Jag bryr mig inte om titlar och utmärkelser. Men jag måste tillstå-
- att det känns bra att vara Högste Härskare. Låt oss förbereda oss.
- Porten ser ut att hålla. - Inte länge.
- Mina barn! - Pappa! Vi har saknat dig.
Kära barn, ni är det dyrbaraste jag har.
Vad är det?
Nej, telefonen är avstängd. Vad är det?
Där ute... Fem!
- Svarta! - Vad pratar du om?
Vart ska du? Lämna mig inte här!
Klockan är tolv! Om en minut.
Ni har bara en minut på er.
Vi kan bara hålla vattnet borta i en timme, men jag litar på dig.
Du ärju en av oss nu och är alltid välkommen hit.
Och ett andra varv för anden.
Våra liv är i dina händer. Vi räknar med er.
Ingen fara. Arthur har en plan.
Det blir tråkigt här utan dig. Kom tillbaka snart.
Vid den tionde månen, jag lovar.
Tio månar. Det ger oss tid att respektera traditionen.
Åt fanders med den.
Ett tredje varv på hjulet för själen.
Vi ses! Tio månar!
- Tack! - Är du okej?
Mamma?
Älskling, försvinn, vad...
Arthur... Var har du varit?
Hos minimojerna. Minimojerna!
Mamma? - Morfar!
Är du okej?
Mina bröder!
Vad roligt att se er igen!
Morfar, vi har ont om tid. Vi måste gå!
Prick klockan tolv och ingen i sikte.
Även om det är en underbar söndag, som vi ägnar åt herren vår gud-
- syns inte röken av nåt mirakel så...
Du har rätt, Davido. Det är en underbar söndag.
Vi har visst papper att skriva på. Vi går in i vardagsrummet.
Medan jag försöker vinna tid letar du upp skatten.
Mino! Var är du?
Det här blir inte lätt.
Ljus!
Jag lovade er makt och rikedomar. Maltazar håller alltid sina löften.
Inget kan stoppa oss nu. De Sju Rikena är mina.
Jag menar så klart våra.
Ursäkta, kan ni säga mig vad klockan är? Jag är långsynt.
- Den är tolv. - Tack.
Mina orädda och trogna krigare, låt festligheterna börja!
LJUS
Görjag det exakt motsatta bör ljuset som reflekteras neråt gå uppåt.
Mino, du är bäst.
Vad sysslar han med? Den idioten avslöjar vår position med strålen!
- Släck strålen! - Förlåt. Jag hör dåligt också.
Din dåre! Du ska få ångra att du trotsade Maltazar.
Äsch, det var inget. För hit honom.
- Akta er. Jag kan bli riktigt elak. - Det tror jag säkert.
Jag har den!
- Vad är den här saken? - Jag vet, nådige herre. Det är en...
Vatten!
- Pappa, de har blockerat röret. - Fördömt!
Vad ska jag göra?
- Jag då, pappa? - Jag utnämner dig till befälhavare.
Tack, pappa. Men du råkar inte ha plats för en till på din moskit?
En befälhavare lämnar aldrig sin post.
Pappa!
Mino? Kom igen...
- Mer kaffe? - Nej! Inget mer kaffe, tack.
- Jag skulle älska att du skrev på. - Visst. Var är min penna nu?
- Vilken vacker penna. - Vi har slösat nog med tid. Skriv på!
Och nu...
...pengarna!
- Jaha, pengarna? - Nu vill jag se ett av dina trick.
Här.
Bravo, min gosse!
Då så...
God ekonomi ger goda vänner, va?
Här har du. Full betalning.
Herrn, nu måste jag säga adjö.
Adjö nu.
Ingen rör sig!
Så det var därför du ville ha tomten?
Självklart! Mycket vill ha mer.
En kväll när du druckit för mycket berättade du om skatten.
Men nu är den min. - Tack, grabben.
Nu säger jag farväl. Ni ser mig aldrig mer.
För jag ska åka långt, långt, bort.
Du följer med mig!
Bort med tassarna! Jag känner guvernören.
- Jag tar den där. - Ta bättre hand om gåvan nästa gång.
Jag tar den. Den är säkrare hos mig.
Lugn, Mino. Jag tar hand om dig.
De klarade det!
Min son!
- Tänk om min Mino fått se det här. - Jag förstår, Miro.
Men vårt folk är i säkerhet nu och det är nåt att vara tacksam för.
Vänta! Jag tror att jag vet vad det är.
- Det är Mino! - Min son!
- Pappa! - Åh, min gosse!
- Slutet gott, allting gott. - Inte riktigt.
Får jag?
Jag föreslår en skål.
Här kommer det.
- Vad är det? - Min favorit. Afrikansk giraffhals.
Rosie! Vakna, älskling!
Varje gång hon blir lite upprörd så tuppar hon av.
Var är Arthur?
Han skulle bara tvätta av sig. Han är strax tillbaka.
Bara tio månar till, Selenia.
Jag ska vänta på dig.
SLUT Text: Scandinavian Text Service 2007